חיתולים+חד+פעמיים+-+הילה+ל+-+נעה+מ

toc

                               

= **__ הרכב החיתול __**  = החיתול עשוי מחומר סיבי השייך לקבוצת פולימרים סינתטיים. פולימר הוא תרכובת הבנויה ממאות ולעתים אלפים של שרשראות של יחידות זהות, ומכאן שמו: פולי= הרבה, מר= יחידה. יחידות אלה נקראות מונומרים. ישנן 5 קבוצות עיקריות של פולימרים:

 · חומרים פלסטיים – חומרים אשר מצב צבירתם הטבעי הוא מוצק, אך הוא משתנה לנוזל בתהליך העיבוד – כתוצאה מחום ולחץ.  · גומי – חומר גמיש, המופק משרף של עצים שונים.  · סיבים – חומר סיבי הוא חומר המורכב ממעין חוטים זהים, שאורכם משתנה.  · ציפויים  · דבקים כאמור, כל פולימר בנוי משרשראות מונומרים. השרשרת יכולה להופיע בשלוש צורות: קווית, מסועפת ומצולבת. ככל שיש יותר הסתעפויות הפולימר פחות צמיגי וצפוף, יותר קל לעיבוד אך פחות חזק. אורך השרשרת וסוגה קובעים את סוג ותכונות הפולימר. בתרשים הבא ניתן לראות את סוגי החומרים הפולימריים ושימושיהם.

בעבר נהגו להשתמש בכותנה לייצור החיתולים החד פעמיים. החומר ממנו עשויים החיתולים החד פעמיים כיום סופג ברמה הרבה יותר גבוהה מכותנה – למעשה, הוא יכול לספוג כמות השווה לכ-15 פעמים של משקלו, באמצעות "כרית ספיגה" הנמצאת באמצעו של החיתול. כרית זו עשויה מסיבי עיסת עץ ומפולימר סיבי והידרופילי ("אוהב מים"). בין מולקולות פולימר זה לבין מולקולות המים (או השתן) פועל כוח הדדי (אינטראקציה). מלבד זאת, בין מולקולות הפולימר נוצרים קשרים היוצרים מעין ג'ל חזק. ג'ל זה אינו נמס במים ומסוגל לספוג אותם בכמויות עצומות. אך אם מופעל על ג'ל זה לחץ גבוה מדי, הוא לא יספוג מספיק מים, והתוצאה תהיה נזילה של המים. גם אם ישנו לחץ נמוך מדי תיווצר בעיה: חלקיקי הג'ל יספגו את המים מהר מדי, דבר שיגרום לעיוותה של "כרית הספיגה" שיוביל ליצירת קריש ג'ל – ואז המים לא יגיעו עד לכרית וירטיבו את שאר שטחו של החיתול. כדי למנוע בעיות אלה מפוזרת עיסת העץ על הפולימר וסופגת את המים.

למעלה: מבנה החיתול: השכבה העליונה היא הפוליפרופילן, האמצעית היא כרית הספיגה והתחתונה - פוליאתילן. כרית הספיגה נמצאת בין שני משטחים. המשטח העליון עשוי מפוליפרופילן (polypropylene) ומסיבי פלסטיק, שאוחדו למשטח אחד, רך, גמיש וחדיר למים. המים עוברים דרכו ומגיעים לכרית הספיגה. המשטח התחתון עשוי בד"כ מפוליאתילן ((polyethylene, שהוא חומר שאינו חדיר למים.  כיום משתמשים בחיתול ע"י הלבשתו והדבקתו באמצעות שתי מדבקות. הפרשותיו של התינוק מועברות דרך השכבה העליונה אל פנים החיתול ונשארות בתוך כרית הספיגה.

**__ ההיסטוריה של החיתול החד פעמי __** במשך ההיסטוריה השתמשו בני אדם בחיתולים; העשויים יריעות בד, עלים, עור ועד לחיתול העשוי פולימר המוכר לנו כיום. במדינות החמות יותר הסתובבו הילדים ערומים אך במדינות מפותחות יותר הופיע החיתול בד הראשון באנגליה בסביבות 1590 – חתיכת בד רכה, גזורה לצורות גאומטריות. חיתול זה כיבסו לאחר השימוש וכך נשמר לאורך זמן. במאה ה- 19 היה מקובל באנגליה להשתמש בחיתולי כותנה שהודקו בעזרת סיכות ביטחון. בשנות החמישים הומצאו מעין "מכנסי גומי" שהולבשו מעל חיתול הבד והגנו מרטיבות על המשטח עליו הונח התינוק. רופאים התנגדו למכנסי הגומי וטענו שהם נדבקים לעור התינוק ומזיקים לו. הבעיה העיקרית בהחתלת תינוקות בחיתולי בד הייתה תפרחת חיתולים, והרופאים סברו כי מכנסי בד יקטינו את רמת האוויר הנכנס לאזור החלציים ורק יחמירו את המצב.

בשנת 1947 עקרת בית באנגליה בשם ולרי האנטר גורדון פיתחה את ה "Paddi"- חיתול חד פעמי עשוי שכבות של כותנה, צלולוזה ופלסטיק (בתחילה השתמשה בבד משומש של מצנחים). החיתול היה גמיש וניתן היה להדק אותם בעזרת לחצני ברזל. בשנת 1948 תפרה גורדון כ- 400 חיתולים כאלו במכונת התפירה הביתית שלה כי היה לה קשה מאוד למצוא חברה שתתמוך בהמצאתה. רוב המנהלים בחברות שאליהם ניגשה טענו שלעולם לא יתנו לנשיהם "להלביש בנייר את ילדיהם".בשנת 1950 הסכימה החברה "Boots" למכור את ה- Paddi בכל חנויות בריטניה (לאחר שהיא נקנתה ע"י החברה ” Robinsons of Chesterfield” והוא זכה להצלחה רבה.מאז סוף מלחמת העולם השנייה החלה מהפכה, אמנם שקטה, בקרב הנשים שרצו את החופש לעבוד ולצאת מביתם ולא להיות משועבדות לכיבוס הקשה שעמד בשימוש בחיתולי בד.מהפך זה התניע חברות רבות להתחיל לשווק את הטיטול החד פעמי (בארצות המערב)- ג'ונסון    וג 'ונסון  ,   קינדל   ,   פארקה-   דייויס   ,   פלייטקס   ואחרות.     השימוש בחיתולי בד רב- פעמיים היה נפוץ בישראל עד שנות ה-80, עם בפצתם הרחבה של הטיטולים החד פעמיים. תוך זמן קצר היתה חברת "האגיס" המשווקת הגדולה ביותר בשוק החיתולים, וכיום מהווה כ-80% מהטיטולים הנמכרים בארץ.

**__ולרי האנטר גורדון- האישה ששינתה את פני ההורות__** ולרי דה פרנטי נישאה לפט האנטר גורדון באנגליה במשך מלחמת העולם השנייה. היא הייתה בין הנשים המעטות שזכו לראות את ארוסם חוזר חי מהמלחמה. כמה שנים לאחר שהמלחמה הסתיימה, לגורדון כבר היו שלושה ילדים והיה נמאס לה מהעבודה המפרכת של כיבוס טיטולי בד. היא חיפשה באנגליה ומחוצה לה אחרי תחליף לטיטול הכותנה הרב פעמי, אך לא מצאה והבינה שתצטרך להמציא משהו בעצמה. היא החליטה לייצר חיתול בעל שתי שכבות- תחבושת ובגד שיחזיק אותה בהתחלה השתמשה במשטח בד כותנה, אבל זה היה יקר מדי וקשה לגזירה. אז ניסתה משטח עשוי צלולוזה (תאית), שהיה הרבה יותר זול וספג בצורה טובה, אך היה קשה ומחוספס מדי לעור התינוק. בסוף שילבה את שתיהן בטיטול עשוי שכבות צלולוזה ספיגה ובד כותנה רך. החיתולים הראשונים שהכינה (שלימים נקראו בשם "Paddi") היו עשויים מבד משומש של מצנחים. החיתול הניסויי שהכינה היה הצלחה כל כך גדולה שגורדון שוכנעה לתפור לחברות ומכרות רבות שלה כאלו. היא הכינה כ-400 חיתולים במכונת התפירה הביתית שלה (בזמן זה שיפרה ושדרגה את המודל הראשון כמה שיכלה). בעלה הבין שיוכלו להרוויח כסף מהמצאתה ולכן ניגש לכמה חברות, לנסות למכור להן את ה-Paddi, אך נדחה על ידי כולן. בשנת 1949 הסכימה החברה " Robinsons of Chesterfield"  לשווק את ה- Paddi וחברת"Boots" הסכימה למכור אותו ברשת בתי במרקחת שלה. כדי שתהיה הצלחה מסחרית, היה צריך לשכנע רופאים שהחיתול אכן בריא והיגניי מספיק כדי להשתמש בו על עור תינוק עדין. בעזרת מכתב חיובי שנשלח לכתב עת רפואי ע"י רופא צבאי (שאשתו השתמשה ב- Paddi על בנו) קיבלו גורדון ובעלה גם אישור רפואי למוצרם. במשך השנים שינתה ושיפרה גורדון את המודל הראשוני (הוסיפה גדלים וצבעים שונים) וה-Paddi זכה להצלחה גדולה ברחבי בריטניה.    

בתמונות מימין: ולרי האנטר גורדון ובעלה, המחתל את בנם. משמאל: ולרי האנטר גורדון.

=<span style="display: block; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; tab-stops: right 55.3pt; text-align: center;">**__ כיצד שינתה ההמצאה את אורח החיים? __** = <span style="display: block; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; tab-stops: right 55.3pt; text-align: justify;"> המצאת החיתול החד פעמי השפיעה על דברים דבים בחיי היום יום. בראש ובראשונה היא אפשרה לאמהות שהיו משועבדות במשך שנים לכיבוס חיתולי בד (דבר שארך זמן רב ועבודה קשה, או לחלופין נשים שהשתמשו בשירותי כיבוס, שהיו יקרים) לצאת מביתן, להתחיל לעבוד וכו'. המצאת החיתול החד פעמי תרמה לתחילת המהפכה הפמיניסטית, עזרה לנשים לגדל את ילדהם בצורה היגיינית ובריאה, אך בלי מאמץ מיותר ועם מקום לעוד דברים בחייהם. החיתול גם מונע אי- נעימות מרובה, סירחון ותפרחת חיתולים (בצורה חלקית).

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 16pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: center;">**__יתרונות וחסרונות__** לחיתולים החד פעמיים יש הרבה יתרונות: הם קלים לשימוש, הם קיימים במידות שונות והם היגייניים יותר, אולם יש להם גם חסרונות. הראשון והעיקרי שבהם הוא הנזק לסביבה – חיתולים חד פעמיים אינם ניתנים למחזור ואינם מתכלים, אלא רק כעבור כ-500 שנה. לשם כך פותחו חיתולים חד פעמיים אקולוגיים. חיתולים אלה עשויים ברובם מחומרים מתכלים ובעלי יכולת ספיגה. חיתולים אלה גם עוזרים במניעת תפרחת חיתולים.



מלבד זאת, ישנו חיסרון נוסף: חיתולים חד פעמיים מכילים כמות מזערית של תוצר לוואי רעיל הקרוי דיוקסין. כדי לפתור בעייה זו פותחו חיתולים רב פעמיים חדישים. לחיתולים אלה יתרונות רבים: הם זולים יותר מחיתולים חד פעמיים, הם בריאים יותר לעור התינוק (מונעים תפרחת חיתולים עד פי 5 מחיתולים חד פעמיים) – שכן הם עשויים מבדים שונים, כגון כותנה ופלנל. יתרון נוסף הוא שהם מתכלים מהר יותר.

**__ סיכום- __** בחרנו בהמצאה הזו – חיתולים חד פעמיים – מכיוון שלשתינו יש אחים קטנים המשתמשים בה, ולכן אנו יודעות להעריך אותה ואת ממציאתה – ולרי האנטר גורדון. הודות לשיטת השישייה הפותחת הצלחנו לעבוד נכון ולארגן לעצמנו את תהליך העבודה.

**__ ביבליוגרפיה __** ופסי, דוד. "החומרים הפלסטיים". __בתוך: כימיה – מאמרים נבחרים__, ירושלים/ רחובות: המחלקה להוראת מדעים של מכון וייצמן למדע, תש"ך. 28-32.

"חיתול". __ויקיפדיה__, 28.12.2010, 7.2.2011. <http://he.wikipedia.org/wiki/%D7%97%D7%99%D7%AA%D7%95%D7%9C>

רביבו, אביטל. "חיתולים רב פעמיים לתינוקות". __החיים כדרך – הדרך לחיים!__, 5.2005, 13.2.2011. < http://www.derech.net/diapers1.htm>

רם, אריה. "פולימרים". בתוך: __האנציקלופדיה העברית__, ירושלים-ת"א: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ה. כ"ז.

<span style="display: block; font-family: Arial; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">"Paddi History", __Paddi.__ 2010, 13.2.2011. < http://www.paddi.org.uk/Paddi-History.php >

"Disposable Diapers", __How Products Are Made Of__, 2011, 7.2.2011 < http://www.madehow.com/Volume-3/Disposable-Diaper.html >