כרטיס+האשראי+-+שרה+א+-+גילה+ס

כדי להבין איך הכרטיס אשראי עובד, צריך קודם להבין את עקרונות ה... **__ מגנט __** מגנט הוא גוף או חפץ בעל " [|שדה מגנטי] ”, כלומר יוצר שטח בלתי נראה של מגנטיות מסביבו ש מסוגל לפעול ממרחק . מגנט יכול לגרום לדחיפה או ל משיכה של מגנטים אחרים (או חומרים מגנטיים אחרים) אפילו כ שהוא הוא לא נוגע בהם.   למגנט יש שני קצוות הנקראות קטבים, אשר אחד מהם הוא הקוטב הצפוני, והשני נקרא הקוטב הדרומי- בעקבות הימשכותו לקטבים הצפוני והדרומי של השדה המגנטי של כדור הארץ. . זה בגלל כדור הארץ עצמו מכיל חומרים מגנטיים ומתנהג כמו מגנט ענק .   הקוטב הצפוני של מגנט אחד מושך את הקוטב הדרומי של המגנט השני, והקוטב הצפוני של מגנט אחד דוחה את הקוטב הצפוני של המגנט השני.  אם חותכים מגנט, מקבלים שני מגנטים חדשים, שלכל אחד יש קוטב צפוני ודרומי משלו.    אם חומר מגנט  י משתפשף כמה פעמים בפיסת חומר שאינו מגנטי, אך יש בו חומר מגנטי ( כמו מסמר ברזל ), החומר המשופשף נהפך גם כן למגנט.    הברזל הוא המתכת המגנטית הכי נפוצה, אך גם ניקל, קובלט, ומתכות שונים שמכונים "האלמנטים הנדירים של כדור הארץ", יכולים להוות מתכות טובים בשביל מגנטים. רוב המתכות הנפוצים (כגון נחושת, זהב, כסף,ואלומיניום), ו רוב החומרים הלא- מתכתיים ( כולל נייר, עץ , פלסטיק , בטון , זכוכית , כותנה, וצמר ), אינם מגנטיים.

הפס על גבי כרטיס האשראי הוא פס מגנטי, המכונה לעתים קרובות "magstripe". הפס המגנטי מורכב מחלקיקים מתכתיים זעירים, המבוססים על ברזל, בתוך שרף עצים וסרט פלסטיק. כל חלקיק,הוא בגודל של בערך 20-מיליונית של סנטימטר. החומר שממנו עשויים החלקיקים, קובע את רמת הקושי לפענח את הקוד של הכרטיס. החלקיקים עשויים בדרך כלל מהמתכות ברזל או בריון, שמעורבבים עם שרף, וכל התערובת הזו מצופה על גיליון פלסטיק רחב. הציפוי הפלסטיק הוא דק מאוד, ומאפשר טיפול בתערובת. פורסים את הפס לרצועות, ומדביקים כל רצועה על כרטיס במהלך תהליך הייצור. אחרי שהרצועה מודבקת על הכרטיס(על ידי למינציה,חותמת או התכה), התערובת מעורכת לתת אות לכמות מסוימת של רעש. הסרט מועבר דרך שדה מגנטי, ובכך החלקיקים המתכתיים נהיים מגנטים זעירים. אפשר להטביע קוד על הפס כיוון שאפשר למגנט את החלקיקים לכיוון הקוטב הצפוני, או לכיוון הקוטב הדרומי. בכל פיסה קטנה בפס יש הרבה חלקיקים מגנטיים שמסודרים כולם לכיוון (קוטב) אחד. אם כל החלקיקים בפס הם מכוונים לאותו כיוון, הפיסה נקראת 0, ואם יש חלקיק מגנטי אחד בשורה שהוא מכוון לכיוון הפוך משאר החלקיקים הפיסה היא 1, וכך אפשר להטביע מידע בפס (כל מספר הוא רצף אחר של 1 ו-0). בפס המגנטי יש שלושה נתיבים, שבהם מוטבעים המידע בעזרת מספרים. בנתיב הראשון והשני מוטבעים שם המשתמש, תאריך ההפגה, קוד המדינה, ואובייקטים שמפרידים בין המספרים. בשלישי נמצא ה- PIN של המשתמש (מס' זיהוי אישי), והסכום שניתן להוציא מן הכרטיס כשהמוכר בחנות מעביר את הכרטיס דרך המכונה ה"קוראת", ידו מספקת את התנועה כדי שה"קורא" יוכל לסרוק את המידע שעל גבי הפס. בשלב הזה, תוכנה EDC(מערכת שמעוצבת לארוג מידע במערך אלקטרוני) ב"צ'ק אאוט" מחייג דרך מודם ( התקן המאפשר תקשורת בין שני מחשבים מרוחקים) ל-**"acquirer"** (נציג מחברה של כרטיסי אשראי, שמטפלת ביחסים בין החברה לסוחר), כדי לבקש שיוודאו אם הכרטיס אשראי הוא אמין. כשה**-** **acquirer** מקבל את הבקשה מהסוחר במודם, הוא בודק את התוקף של הרשומה של הפס המגנטי, ואם המידע תקין, הוא שולח לחברת הכרטיס אשראי את החשבון, ולסוחר אחריות על החזרת התשלום (אם ה **acquirer** לא מקבל את הכרטיס, זה סימן שהפס המגנטי שרוט, או שהשדה המגנטי נמחק שבד"כ נגרם מחשיפה למגנטים).  **__ היסטוריית הכרטיס __**    אשראי הוא שיטת קנייה, שבה הצרכן יכול לקנות משהו ללא כסף מיידי בידו, שהשתמשו בה עוד לפני 3000 שנים, במזרח התיכון.  כרטיס אשראי הוא דרך יעילה כדי להציע לצרכן אשראי. כיום יש על כל כרטיס אשראי מספרי זיהוי כדי למהר את תהליך העסקה, וגם יש אפשרות שיהיה מספר שותפים לעסקה. אך לפני מאה שנים, המצב לא היה כל כך פשוט...  ב- 1730, קריסטופר טורנטון, מוכר רהיטים, יצר את ההצעה הראשונה לאשראי, שלקוחותיו יכלו לקנות רהיט בעל ערך רב, ולשלם תשלומים במשך פרק זמן, עד שהתשלום הושלם במלואו.  הרעיון הזה התחיל להתפשט, ומהמאה ה- 18 עד המאה ה-20, מוכרי בגדים ורהיטים מכרו את סוחרם בעד תשלומים שבועיים קטנים. קראו להם Tallymen"", כי הם שמרו "tally"- ( תווית, רשומה), של הקניות על מקל מעץ. על צד אחד של המקל היה שרוט חריצים שסימלו את החוב, ומצד השני חריצים שסימלו את מספר התשלומים שכבר שולמו. בשיטה הזו, המוכר נאלץ לרשום לעצמו את הפרטים האישיים של הקונה, הכתובת לשליחת החוב, ותנאי החזר החוב (מה שהיום כתוב כבר בפס המגנטי שעל גבי כרטיס האשראי). בשנת 1946, ג'ון ביגינס המציא את כרטיס האשראי הבנקאי הראשון. החידוש בכרטיס הזה הוא שהחוב נשלח ל__בנק__, והצרכן שילם את הכסף בתשלומים במשך תקופה מסוימת. הבעיה בשיטה של ביגינס הייתה שהקניות בעזרת התהליך הזו יכלו להתרחש רק באופן מקומי, שהצרכן והמוכר היו חברים בבנק של ביגינס. לאחר 3 שנים, אדם בשם פרנק מק-נמרה הלך לאכול ארוחת ערב במסעדת על- האש בניו יורק. כשהגיע החשבון, פרנק שם לב שהוא שכח את הארנק שלו בבית. הוא הצליח לצאת מהמצב המביך, אך המאורע ההוא השתיל בתוכו את הרעיון שצריך להיות תחליף לכסף מזומן. מק-נמרה חזר למסעדה הזו שנית בפברואר, 1950 עם שותפו רלף שניידלר, והם שילמו את החשבון בעזרת כרטיס קרטון קטן. הכרטיס של פרנק נקרא The Diners Club Card, והוא הפך לאחר שנים לכרטיס האשראי הראשון שהשתמשו בו בכל המדינה, בעיקר לצרכים של בידור ונסיעות. הוא אפשר ללקוחות לסעוד ללא כל כסף מזומן בכל מסעדה שאישר שימוש בכרטיס האשראי של Diners' Club, Diners' Club החזיר למסעדה את החוב, וכשבעל הכרטיס קיבל את החשבון, הוא שילם לחברה. ב- 1951, ל- Diners' Club היו כבר 20,000 לקוחות, שיכלו להשתמש בכרטיס ב-27 מסעדות שונות בניו יורק. באותו שנה, American Express הנפיקו את כרטיס האשראי הראשון שלהם, ושנה אחרי BankAmerica ( כיום Visa) גם הצטרפו לתמונה. חברת American Express התחילה להציג כרטיסי אשראי מקומיים בארצות שונות מסביב לעולם. כבר ב-5 השנים הראשונות של ההפקה, היו בערך מיליון כרטיסים בשימוש ב -85,000 מוסדות שונות. רון קליין נולד בסרסוטה, פלורידה בשנת 1936. ב- 1966, הוא המציא את הפס המגנטי, שלפיו "עזר למספר אנשים, והכניס הרבה לצרות". הוא לא התעשר מההמצאה, אך הפטנט נרשם על שמו. עוד המצאות שרון המציא הם תוכנה MLS בשביל סוכני נדל"ן, מענה קולי בשביל בנקים, ומערכת ציטוט מחירים בשביל הבורסה. מכל המצאות אלו, הוא רכש את הכינוי "סב האפשרויות". תהליך חיבור הפס המגנטי לכרטיס הפלסטי הומצא ע"י מהנדס IBM, פורסט פרי. הוא הגיע לרעיון להצמיד את הפס בעזרת גיהוץ אחרי שהוא חזר הביתה לאחר יום מתסכל שבו ניסה עשרות דרכים להדביק את הפס (אך כל ניסיון הוביל להריסת המגנטים או הפלסטיק). כשהוא נכנס לביתו, אשתו הייתה באמצע גיהוץ, וכשנודע לה את סיבת מצב רוחו הירוד, היא הציעה לו לנסות לגהץ את הפס, ואכן זה היה הדרך המושלמת להצמדה. החברה הראשונה שהשתמשה בפס המגנטי על כרטיס האשראי הם "רשות ההעברה של לונדון", אך רק לאחר התקנת הסטנדרטים של הפס המגנטי על כרטיס האשראי בשנת 1970, הכרטיסים הפכו לחלק מעידן המדע. קישור לסרטון על רון קליין כיום- [] **__ איך שינה את העולם __** במהלך השנים הכרטיס האשראי נהיה חלק גדול מחיינו. בכל פעם שרוצים לקנות משהו; יקר או זול פשוט שולפים את כרטיס האשראי שלך ומשלמים. זה הופך את כרטיס האשראי לדבר טוב בעינינו,שזה אכן נכון מכמה בחינות כגון שזה יותר נוח וקל, אך זה יכול גם להוביל לכך שאנשים משקיעים יותר ממה שהם יכולים מבלי לשים לב. אנשים לפעמיים גם מתעלמים מן העובדה שהם נושאים כמות גדולה של כסף איתם וכך הכרטיס האשראי יכול להיגנב. אומנם זה סכום גדול של כסף יודעים בדיוק כמה כסף נגנב מהחשבון שלך וגם יכולים לבטל את הכרטיס כדי שלא יהיה אפשרות שיגנב יותר. בכרטיס אשראי יש סכום כסף מסויים ולפעמיים יגידו לך מתי שאתה מבזבז יותר מידי וזה יכול לחסוך לך להגיע למצב שבו שאתה מבזבז יותר ממה שאתה יכול. אך לפעמיים שאין לך מספיק כסף לשלם מיסים אז זה יכול לכפול את הסכום עד שתגיע למצב שיהיו לך הרבה מסים וחשבונות שלא שולמו. לפעמיים יש אנשים לא ישרים בטלפון או באינטרנט שיבקשו את המספר הכרטיס האשראי שלך וכך גונבים כסף וליפעמים הכרטיס כל כך יקר שזה לא משתלם לך. הקשב קרא באופן פונטי מילון - [|הצג מילון מפורט] ** 1. **** תואר השם ** 1.זה 2.זאת 3.אותו ** 2. **** תואר הפועל ** 1.כי 2.כל כך 3.כדי 4.כה 5.למען 6.באשר ** 3. **** מילת חיבור ** 1.ש - ** 4. **** כינוי גוף ** 1.אשר 2.ההוא <span style="color: black; display: none; font-size: 14pt; line-height: 150%; margin-right: 72pt; text-indent: -18pt; vertical-align: top;">3.ההיא <span style="color: black; display: none; font-size: 14pt; line-height: 150%; margin-right: 72pt; text-indent: -18pt; vertical-align: top;">4.הלה **__ מראה הכרטיס __** אשראי ((credit באה מהמילה בלטינית, ופרושה אמון. כרטיס  אשראי הוא כרטיס פלסטיק דק, בדרך כלל בגודל של 7.5- 2.5 סנטימטרים על 2.5-5.8 סנטימטרים , המכיל מידע לזיהוי כגון חתימה או תמונה. הוא מאפשר לאדם שהכרטיס שייך לו לשלוח הוראה לבנק לחייב את סכום הכסף הרצוי לחשבונו, והוא יחויב לשלם את הכסף בעת מאוחר יותר. כיום הכרטיס נקרא על ידי כספומטים,מוכרים בחנויות, בנקים ואתרי אינטרנט. **__ סיכומון __** בחרנו לחקור את נושא כרטיס האשראי כיוון שזה מאוד סיקרן אותנו, אנחנו אוהבות כסף, וזהו חפץ שאנו רואים שימוש יומיומי בו. בכל פעם שהולכים למכולת, חנות בגדים, תחנת דלק, וכו', נתקלים במבוגרים שמוציאים את כרטיס האשראי שלהם מהאוסף כרטיסים בארנקם, נותנים את הכרטיס הנבחר למוכר, הוא מעביר את האשראי דרך מכונה, מקליד כמה נתונים, והעסק נגמר בכמה שניות. התהליך ההוא נראה מאוד פשוט, אך לא הרבה אנשים מבינים באמת מה קורה בו, איך בנוי הכרטיס, ושכל מהותו בנושא המגנטים. את כל הנושאים הללו חקרנו ולמדנו במהלך העבודה, ועכשיו כל המדע של כרטיס האשראי ברורה לנו. **__ ביבילוגרפיה __** מי,א. "מגנטיות". __האנציקלופדיה העברית,__ כ"א,160-161.  Halliday, Stephen. "Introduction to Magnetic Stripe"__, High Tech Aid__, April 24, 1997, February 2011.    []    "How Credit Cards Work", __How Stuff Works,__ 1998-2011, February 2011.    []    Sienkiewicz, Stan. "Credit Cards and Payment Efficiency", __ Philadelphia ____ Federal Reserve __, August 2001, February 2011.     __ <http://www.philadelphiafed.org/payment-cards-center/publications/discussion-papers/2001/PaymentEfficiency_092001.pdf> __    Starbuck, Emily. "The History of Credit Cards", __Credit Cards__, May 11, 2009, February 2011.    [] >     Woodford, Chris. "Magnetism", __Explain That Stuff__, December 8, 2009, February 2011    []<
 * __ איך כרטיס האשראי עובד? __**