השיבוט+-+שיר+מ+-+אור+פ

שיבוט

התגלית: שיבוט – פירוש המילה – יצירת משהו חדש בשינוי. התגלית היא שיבוט מלאכותי – יצירת חיים חדשים (כמו לידה של יצור חדש) מחומרים טבעיים אך לא בדרך הטבע

כיצד זה קורה:.כל תא בגוף מכיל את הקוד הגנטי של כל המבנה הפיזיקלי שלנו. למשל, תא של הכבד מכיל את כל הקוד הגנטי של צבע העיניים, צבע השער, רמת המשכל, גוון העור, וכד'. במהלך התפתחות העובר מתרחש תהליך בו אלפי אפיונים המוצפנים בתא DNA, כולם מלבד אחד, "מושתקים". למשל, בתא המסוים שהופך לכבד, רק ה DNAשל הכבד "משמיע את קולו", בעוד שה DNA- של צבע העין נותר רדום.בתהליך השיבוט, מקבל תא בוגר אחד תתמריץ עד לנקודה שבה כל אלפי האפיונים הרדומים "מופעלים מחדש". כתוצאה מכך מתאפשר פיתוחו המלא של יצור חדש מתא בודד זה. דולי שובטה בניסוי מדעי ב [|מכון רוזלינד] (על שם [|רוזלינד פרנקלין] ) שב [|סקוטלנד] (ושם נשארה כל חייה), על ידי צוות מחקר בראשות [|איאן וילמוט]. מטרתו המקורית של המחקר הייתה שיבוט תקין של בעלי-חיים [|מהונדסים גנטית] לייצור [|חלבונים תרפויטיים], כגון [|אינסולין] ו [|הורמון הגדילה] , בחלב שלהם. הכבשה דולי נוצרה מ [|תא] [|רקמה] בוגר וממוין של [|עטין], בטכניקת [|שיבוט בהעברת גרעין תא סומטי] (Somatic Cell Nuclear Transfer), שבה מאחים [|תא ביצה] שגרעינו הוסר עם תא [|סומטי]. [|דולי פרטון] .הניסוי נערך בשנת [|1996], וצלח רק לאחר מספר ניסיונות כושלים- מתוך 277 ביציות מופרות, רק 30 עברו חלוקה, ומתוך אותן 30 ביציות רק תשעה נקלטו באמהות פונדקאיות והובילו להריון, כל ההריונות נכשלו, מלבד אחד. ב- [|22 בפברואר] [|1997], פורסם הניסוי ועורר ויכוחים [|אתיים] רבים ברחבי העולם.דולי המליטה שישה טלאים, אולם לא האריכה ימים ומתה בשנת [|2003] בגיל שבע, לאחר שהורדמה. דולי הומתה על מנת למנוע ייסורים נוספים ממחלת [|ראות] בה לקתה. למחלה שאופיינית לכבשים החיות בשבי אין כל קשר להיותה שיבוט. דלקת ריאות זו הייתה בנוסף ל [|דלקת מפרקים] ממנה סבלה. על אף טענות מוקדמות כי דולי סבלה מהזדקנות מואצת, אין עדויות מדעיות של ממש התומכות בכך והדבר נותר שנוי במחלוקת. ב- [|9 באפריל] [|2003] ,

הוצב [|פוחלצה] של דולי ב [|מוזיאון המלכותי של סקוטלנד], ב [|אדינבורו] .הכבשה דולי היוותה פריצת דרך בעולם המדע בתחום השיבוט הגנטי. מאז דולי שובטו הרבה חיות (כגון: פרה קוף וכו.) דעת ההלכה: ביהדות אין איסור מוחלט וגורף לאדם לפעול נגד יעדה הידוע או המשוער של הבריאה. אמנם ישנם פרשנים ואנשי מחשבה שפרשו טעמן של מצוות מסוימות לפי גישה זו. בהחלט ניתן להסביר איסור הכלאיים, ההרכבה ושעטנז בדרך הזאת. רש"י בפירושו לויקרא י"ט, יט מסביר איסורים אלה כחוקים שלא ניתן לחקור את טעמם, אבל חולק עליו הרמב"ן וסובר שהטעם הוא שאסור להתערב במעשה בראשית ולשנותו. הרמב"ן טוען שכל בריאה ובריאה, כל צמח וצמח נברא על ידי הבורא בתכונות שנקבעו מן השמים, ובכל מין ומין ישנו כח ההולדה לקיום המין עד סוף כל הדורות. הרכבת כלאיים בצומח ובחי מארגנת מחדש את התכונות המיוחדות לכל מין ומין, ומשפיעה לרעה על יכולת הרבייה. כאשר האדם עוסק במעשים אלה, הוא לוקח לעצמו את הזכות הא-לוהית ליצור מין חדש, בעל תכונות סגוליות משלו, ויש להניח, מתאים פחות ליעוד שיעד הבורא את המין המקורי אליו. יש שהבינו את דעת האבן-עזרא בנושא זה באופן אחר. על פי הבנה זו, התורה אוסרת הרכבה וכלאי בהמה מאחר שהדבר פוגע בכח ההולדה של בעלי החיים ולכן נגרם להם עוול, שמנוע מהם לקיים את רצון האלוקי לפרות ולרבות. שעטנז וכלאים אסורים מאחר שערבוב מין בשאינו מינו הוא כנגד סדר הטבע כפי שקבע הבורא. גם הרב שמשון רפאל הירש מסביר את טעם האיסור של שעטנז וכלאיים בדרך זו. הרב שמשון רפאל הירש מסביר את כל חוקי התורה לפי העיקרון שאל לו לאדם להתערב בסדר ובהרמוניה שבבריאה וביעודה. לפי הרב הירש, ההבחנה בין חוקים למשפטים (הנקראים מצוות שכליות), נובעת מהעובדה שחובותינו כלפי הזולת מובנות לנו יותר מאחר שאנו מכירים את צרכינו ומגמותינו אנו. השכל האנושי אינו משיג מיד שישנם יעדים מיוחדים שנקבעו לבעלי חייםואפילו לדומם, ולכן חוקים אלו אינם מצוות "שכליות" בעינינו. יש לציין שלמרות העובדה שמצוות אלו, על פי רש"ר הירש, ניתנו כדי למנוע התערבות ביעדים שקבע בורא עולם, בכל זאת הוא חולק על הדוגלים בחוק הטבעי, ולדעת הרב הירש אין היעדים עצמם ברי השגה לשכל האנושי. יש להוכיח זאת מכך שאף פילוסוף הדוגל בשיטת החוק הטבעי טען שיצירת בגד מצמר ופשתן, או אפילו כלאי השדה והרכבת עצי פרי, מנוגדים בעליל לתכנית הבורא לעולמו.   יתרונות התגלית: לניסויים אלה יש השלכות הרבה מעבר למטרה של ייצור תרופות מתאים שהונדסו באופן גנטי, דבר שיכול להיות לתועלת רבה בטיפול במחלות רבות: תאים מרקמות בוגרות מתרבים, אך לא ניתן לגרום להם להתמיין לתאי רקמות אחרות. תאים שכבר התמיינו יכולים להתרבות לתאים מאותו סוג בלבד. כך לדוגמה, אם הלבלב נהרס לא ניתן ליצור לבלב חדש מתאים אחרים בגוף. השיבוט המוצלח של תאים בוגרים מעיד שניתן, עם הכנסת ה-ד.נ.א של תאבוגר לתוך ביצית, לשנות את ייעודו של ה-ד.נ.א ולאפשר לתא שנוצר להתרבות ולהתפתח לאיברים אחרים. כשיבינו את התהליך הזה יותר טוב, אולי נוכל ליצור איברים ורקמות להחליף את אלה שאבדו מפאת מחלה או תאונה. בנוסף זה יכול גם להועיל בחקלאות הם יוכלו לשבט ולשכפל וליצור זנים עמידים במחלות ועוד. כיצד עובד השיבוט: תהליך השיבוט בהשתלת גרעין סומטישיבוט בהעברת [|גרעין תא] [|סומטי] (Somatic CellNuclear Transfer) הוא שיבוט בו מקור החומר הגנטי הוא תא סומטי (תא שאינו תא רבייה), כגון תא מ [|רקמת] [|עור]. בשיטה זו נשאב גרעין התא מתוך תא [|ביצית] ובמקומו מוחדר לביצית גרעין של תא סומטי מהפרט העובר שיבוט. בשלב הבא הביצית מקבלת גירוי [|כימי] או [|חשמלי] הגורם לה להתחלק ולהתפתח לעובר כאילו הייתה [|זיגוטה] רגילה. החומר הגנטי בתא המשובט איננו זהה לחלוטין לזה של תא המקור הסומטי, משום שהוא מכיל גם [|גנום מיטוכונדריאלי] אשר מקורו ב [|ציטופלזמה] של הביצית שלתוכה הוחדר הגרעין הזר.עד כה שובטו בהצלחה בשיטה זו מספר [|בעלי חיים] ביניהם [|יונקים] כגון [|כבשים], [|עזים] , [|פרות] , [|חתולים] , [|חמורים] , [|סוסים] ו [|כלבים] (המפורסמים שבהם הם " [|הכבשה דולי] " ו" [|הכלב סנופי] "), אך ברובם נתגלו פגמים כאלה או אחרים, ועל כל שיבוט מוצלח היו נסיונות רבים שלא צלחו. עד כה אין הכרה במקרה בו הצליחו לשבט עובר [|אנושי] בשיטה זו.שיטה זו סובלת ממספר מגבלות:  · תא הביצית אליו מוחדר הגרעין נאלץ לעמוד בלחצים אדירים ובפגיעה משמעותית במעטפת, על כן הסיכוי לפגיעה ולמוות של התא הוא גבוה. כדי להגדיל את סיכויי ההצלחה נעשה התהליך במספר רב של ביציות.  · תהליך הגירוי של הביצית להתחלת החלוקה אינו מובן לעומקו ולכן אינו יעיל וייתכן שאף גורם לנזקים לא ידועים בהתפתחות העובר.  · החומר הגנטי ביצור המשובט, נלקח מתא בוגר אשר מכיל [|טלומרים] (רצפי [|DNA] בקצוות ה [|כרומוזומים] ) קצרים יחסית. הטלומרים המתקצרים עם הגיל ואורכם משפיע על תהליכי הזדקנות, על כן קיים חשש שיצורים משובטים יהיו בעלי טלומרים קצרים ולכן יזדקנו באופן מואץ. אולם, במחקר בחיות משובטות נתגלה כי הטלומרים לא התקצרו ואף התארכו, לכן לא ברור אם חששות אלו מוצדקים.  · החומר הגנטי בתאים סומטים עובר תהליך של [|החתמה גנטית], אשר שונה מזה של תא עוברי רגיל. הבדלים אלו בהחתמה הגנטית עשויים לגרום למומים בהתפתחות העובר המשובט. לשיבוט מסוג זה, אם יצליח באדם, ישנם שימושים אפשריים רבים. בעיקר קיימת תקווה כי יצירת [|תאי גזע עובריים] בשיטה זו תאפשר יצירת רקמות ל [|השתלה] שתואמות ל [|מערכות החיסון] של חולים הנזקקים להשתלות ולכן לא יהיו נתונות ל [|דחייה] על ידי מערכת החיסון. כמו כן תאפשר שיטה זו לאנשים עקרים להביא צאצאים הנושאים את המטען הגנטי שלהם.