הדינמיט+ופרס+נובל+-+מיטב+מ+-+רוני+ת

בס"ד



toc

רקע עיוני ומדעי
הדינמיט הוא חומר נפץ קטלני ומסוכן מאוד. המדען השוודי אלפרד נובל המציא אותו. הוא גילה שכאשר מערבבים ניטרוגליצרין עם חול דק, הוא נהיה חומר מוצק, שממנו הכין מקלות שניתן היה להצית אותם. את המקלות הקטנים ניתן להניח בחורים שקדחו בסלעים, וכך נעשה שימוש בטוח יותר לפיצוץ סלעים, בעבודות בנייה, כריית מכרות וכו'. בשנת 1867 רשם נובל פטנט על המצאה זו, שאותה כינה דינמיט.

ניטרוגליצרין הוא תרכובת נוזלית, כבדה, שמנונית ונפיצה (מלשון חומר נפץ) מאוד. בשל חוסר יציבותו הרבה, רגישותו לזעזועים וטלטולים והסיכון הרב הכרוך בשימוש בו, לא נעשה כל שימוש בצורת התרכובת שלו לבדה, עד שבא אלפרד נובל והציע להספיג אותו בחומר שיפחית את רגישותו, לדוגמא: אמוניום חנקתי, ניטרוצלולוזה,פחם, נסורת ועוד. במהלך ניסוייו במעבדה, בניסיון למצוא חומר שיהיה דומה בתכונותיו לניטרוגלצרין, אבל בטוח לשימוש,נגרם הרס ולמספר הרוגים, ואף להריגת אחיו הצעיר של נובל, אמיל. לאחר נסיונותיו הרבים של נובל להוסיף לניטרוגלצרין חומרים שונים, גילה שכאשר מערבבים חול דק עם החומר הנוזלי, הוא הופך למוצק יציב ולא מהווה סכנה. מהחומר המוצק הזה יצר נובל מקלות, שמאוחר יותר נקראו "מקלות דינמיט": גליל המקיף את חומר הנפץ, שמוצת על ידי פתיל. נובל המציא את החומר לשימוש בבנייה ולדברים חיוביים. כשנוכח נובל שהמצאתו, שנועדה לעזור לאדם, מנוצלת למטרות מלחמה, הוא הצטער מאוד ולא השתחרר מרגש החובה שלו עד סוף ימיו. כתיקון לעוול שנגרם בגלל המצאתו, הוא תרם את כספו לקרן מיוחדת, שתעניק, על פי צוואתו, פרס כספי מדי שנה לאנשים מוכשרים שהפכו את העולם למקום טוב יותר בתחומי ידע שונים: פיזיקה, כימיה, פיזיולוגיה או רפואה, ספרות ושלום.



__ איך הדינמיט פועל? __ הדינמיט הוא חומר נפץ, ופועל ככל שאר חומרי הנפץ. חומרי נפץ הם חומרים שמשותפת להם הנטייה להישרף, להתפרק במהירות ולהתפוצץ כאשר מעבירים להם אנרגיה כלשהי, לדוגמא: חום, מכה, חיכוך או ניצוץ חשמלי. בתוך חומר הנפץ יש חמצן. בזמן ההתפוצצות החמצן יוצר תרכובות עם פחמן, מימן וחנקן. החומרים האלה,שנוצרים בזמן ההתפוצצות הם שגורמים לנזק הרב בפגישתם עם הסביבה, מכיוון שנפח החומרים שהתרכבו זה עם זה בעת הפיצוץ גדול בהרבה מנפח החומר המקורי, וכך נוצר לחץ אוויר **//עצום//**, שגורם להתפוצצות אדירה של כל סביבת הדינמיט, וכך נגרם נזק נוראי.

מבין שלושת סוגי חומרי הנפץ – חומרי נפץ הודפים, מרסקים ויוזמים, הדינמיט שייך לקבוצת חומרי הנפץ המרסקים. אלו הם חומרים בעלי אנרגיית שפעול (הפעלה) גבוהה. בטמפרטורה נמוכה הם בוערים בצורה יציבה שאינה הופכת לניפוץ. כדי לעורר אותם, יש להפעיל עליהם גל הלם שיוצרים על ידי חומרי נפץ יוזמים. גל ההלם הזה מעורר בהם תהליך פירוק מהיר בהרבה מזה של חומרי הנפץ מהקבוצות האחרות. הניפוץ של חומרי הנפץ המרסקים יוצר פרץ של גזים בטמפרטורה גבוהה ובכמות גדולה. גל ההלם הנוצר מחומרי הנפץ ההודפים מכיל כמות אנרגיה אדירה, המשמשת הן למטרות חיוביות כמו חציבה, והן למטרות הרסניות- מלחמות וכדומה.





__ אלפרד נובל __
אלפרד נובל נולד ב-21 באוקטובר 1833 ומת ב- 10 בדצמבר 1896, בשוודיה. כשהיה נובל בן בן 9 עברה משפחתו לסנט פטרבורג ברוסיה, שם הקימה המשפחה מפעל לייצור מוקשים ימיים. מצבה כלכלי של משפחתו היה טוב באותה תקופה, ולכן זכו הוא ואחיו לחינוך טוב ומקיף תחומים שונים ומגוונים. אלפרד התעניין במדע, ולא פחות מכך בספרות אנגלית. אביו סלד מהתעניינותו של אלפרד בספרות, ועל כן שלח אותו ללימודי כימיה באירופה. בהמלך מסעו הלימודי מצא נובל את הניטרוגלצרין, תרכובת נוזלית ונפיצה מאוד. בהמשך מסעו הגיע נובל לארצות הברית, שם עבד זמן מה עם המהנדס הימי ג'ון אריקסון. בשנת 1852 חזר נובל לרוסיה כדי לעזור בעסקים המשפחתיים. זמן מה לאחר מכן, בעקבות משבר כלכלי במשפחתו, חזרו הוא, אביו ואחיו לארץ מולדתם, שוודיה. באותה תקופה התחיל אלפרד ביחד עם אביו לחקור דרכים לשימוש בטוח בניטרוגליצרין, מאחר שהבין איזו תרומה משמעותית תהיה לחומר הזה לאחר מכן. מאחר שכידוע, הניטרוגליצרין הוא חומר מאוד לא יציב, והשימוש בו כרוך בסיכון רב, אירעו התפוצצויות אחדות במהלך המחקר, ובאחת ההתפוצצויות, שאירעה בשנת 1864, נהרג אחיו הצעיר של נובל, ואיתו פועלים אחדים. לבסוף, לאחר ניסיונות רבים, התמדה וביטחון, הצליח נובל לייצב את החומר, כאשר עירבב אותו עם חומרים לא פעילים, כגון: חול דק, פחם ונסורת. כך נהפך השימוש בתרכובת המסוכנת ניטרוגליצרין לבטוח. אלפרד נובל פיתח את הניטרוגליצרין וחשב שיהיה לו שימוש טוב בבניין- פיצוץ מכרות, גשרים וכו'. בשנת 1867 רשם נובל פטנט על המצאתו, וקרא לה "דינמיט". במהלך חייו פיתח נובל עוד חומרי נפץ, בעלי עוצמה גדולה יותר ובטוחים יותר מהדינמיט. נובל התגורר בפריז, אבל העביר את רוב חייו בנדידות ונסיעות בין מפעליו הרבים. בסך הכל רשם נובל יותר מ-350 פטנטים. נובל הרוויח הון רב מייצור חומרי הנפץ, ומפיתוח שדות נפט, ביחד עם אחיו. לקראת סוף ימיו עבר לגור בסן רמו שבאיטליה. נובל נפטר בביתו שבסן רמו ב-10 בדצמבר 1896, כתוצאה משבץ מוחי. נובל, שהיה רווק, ולא היו לו יורשים, הורה בצוואתו להשקיע את כל כספו (שכיום מוערך ב-104 מיליון דולר) בקרן שתעניק מידי שנה חמישה פרסים לאנשים מוכשרים שפיתחו את העולם בתחומים הבאים: פיזיקה, כימיה, פיזיולוגיה, רפואה, ספרות ושלום. נובל הרגיש שמחובתו לעשות זאת, מכיוון שגילה שחומרי הנפץ, שלהן יחחס הוא חשיבות תורמת ומועילה, שימשו בעיקר להפצצות במלחמות.כתיקון לעוול שהמצאתו גרמה לעולם, תרם את כספו לאנשים שיהפכו את העולם למקום טוב יותר לגור בו. פרס נובל הוענק לראשונה בשנת 1901, ועד היום ממשיכה הקרן להעניק פרסים לאנשים שתרמו למדע או לטובת האנושות. בשנת 1969 נובל תחום חדש לפרסים: כלכלה. מכיוון שהוא לא נכלל בצוואתו של נובל, הפרס הזה ממון על ידי הבנק השוודי. על שמו של אלברט נובל נקרא היסוד הכימי נובליום, שזוהה לראשונה בשנת 1957 על ידי מדענים שוודיים.

__ השפעת התגלית על חיינו והיותה פריצת דרך __
כאשר אלפרד נובל עשה את הניסויים שלו, בכדי לגלות עוד על הדינמיט וחומרי הנפץ בכלל, הוא לא ייעד אותם מלכתחילה להיות חומרי מלחמה למטרות מסוכנות- הוא המציא אותם לצורך בניה ומטרות שיעזרו ויקדמו את המדע והחיים שלנו. לדעתנו, הטעות שנובל עשה הייתה שהוא לא נהג מספיק בבטיחות ופעל עם חומרים מסוכנים בלי רמת זהירות מספיק גבוהה. נובל היה צריך לחשוב גם על כך שאולי החומר שהכין יעזור, אך באותה מידה, יזיק. אנחנו חושבות שההמצאה של הדינמיט באמת קידמה את האנושות: אולי לא רק לטובה, אבל היא בהחלט היוותה פריצת דרך. הרבה מפריצות הדרך שהתרחשו היו פריצות דרך שיועדו לטוב אך האדם מצא לזה שימוש שלילי. לדעתנו המצאת המאה לא הייתה חייבת להיות משהוא שקידם או שעזר לאדם, ולכן הדינמיט הוא נושא מתאים לעבודתנו. גם אם המצאת הדינמיט עצמה לא עזרה לאדם לבסוף, הרי מה שיצא ממנה עזר לאדם: פרס הנובל, שניתן מדי שנה לאנשים מסוימים שקדמו ותרמו לאנושות. כיום משתמשים בדינמיט בעיקר לבניה ולפיצוץ מכרות, מטרות טובות. אז כנראה שבסופו של דבר הדינמיט כן פועל למה שתכננו אותו. תמיד כששמענו את צמד המילים חומרי נפץ עלו בראשנו מילים כמו מלחמות, מוות, ועוד דברים מפחידים ואחרי שכתבנו את העבודה אנחנו יודעות שחומר הנפץ דינמיט הוא לא בהכרח מזיק.

__יתרונות וחסרונות__
__ יתרונות: __ א) הדינמיט היווה פריצת דרך בעולם החומר: מהניטרוגליצרין- חומר נפיץ מאוד, שלא ניתן היה להתקרב אליו מרוב הסיכון הגבוה, יצר אלפרד נובל את הדינמיט- חומר בעל תכונות זהות לניטרוגליצרין, אבל בעל השפעה פחות הרסנית, שאיפשרה להשתמש בו בלי חשש. ב) הדינמיט הומצא על מנת לאפשר לכורים לעבוד במכרות ולהגיע עד עומקם הרב- מניחים את הדינמיט, מפוצצים אותו- וכך נחשפת שכבה חדשה במכרות, שלא היה ניתן להגיע אליה עד להמצאתו.כך גם בפיצוץ גשרים ובהריסת בתים ישנים ופינוי מקום לבניינים חדשים ובשאר תחומי הבניין. __ חסרונות: __ א) במקום לקחת את הדינמיט ולהשתמש בו במקומות ובאירועים להם יועדף לקחו בני האדם את הדינמיט למקום אחר- למקום של מלחמות, של פיצוץ על מנת להרוג, על מנת להרוס, ולא לבנות.בעבר, היווה הדינמיט מקור לשימוש צבאי נרחב. ב) הסכנה שהייתה בכלל בשימוש ובניסויים שעשה נובל בניטרוגליצרין- סכנה כל כך גדולה, עד שממנה מת אפילו אחיו הצעיר של נובל, ואיתו מספר עובדים.

__ תמונות ותרשימים __




__ סיכום __
למדנו רבות מהעבודה על הדינמיט: א) בכל דבר שאנו עושים בחיים, עלינו לקחת סבלנות מרובה ולהבין שלא נקבל את התשובה ברגע הראשון שאנו מתחילים לעבוד. אם אנו בטוחים בדרכנו, כמו שאלפרד נובל היה בטוח שיש דרך להפוך את הניטרוגליצרין לחומר שניתן יהיה להשתמש בו- לחומר פחות מסוכן, הוא לא התייאש, למרות שמחקרו בנושא לקח שנים רבות. ב) עלינו להיזהר במה שאנו יוצרים- לחשוב רחוק, ולראות אילו השלכות יהיו למכשיר, למוצר, לחומר או לכל דבר אחר שאנו יוצרים. עלינו לקחת בחשבון את כל תכונותיו ולחשוב מראש על כל צעד שאנו לוקחים קדימה. אלפרד נובל לא לקח בחשבון את ההשלכות שיהיו למה שפיתח ולכן הדינמיט נלקח לתחום המלחמות וההריגה- תחום שאליו נובל בכלל לא חשב שהדינמיט יגיע אליו. ג) גם כאשר הדברים שאנו מתכננים מתהפכים על פיהם והולכים בדרך שלא התכוונו שאליה ילכו, אל לנו לאבד את העשתונות, אלא לחשוב מה יש ביכולתינו לעשות כדי לתקן את העוול

__ ביבליוגרפיה __
אלמוג, יוסף. " זיהוי חומרי נפץ", מתוך: __כתבי עת ומאגרי מידע__, 1/2/11 < http://www1.snunit.k12.il/heb_journals/mada/331026.html >

" אלפרד נובל". __ארכיטקט.__ 31/1/11 < http://ilschool.org/WebPages/6e21a927-cb9d-48d7-bd4f-c86bbe0e9b60.c0f477dd-412b-4296-b1d2-6080ac7cc793.aspx >

"אלפרד נובל." __ויקיפדיה__. 25 ינו' 2011, 13:25 UTC. 6פבר' 2011, 07:40 .

"חומרי נפץ", __לדעת- מדע לנוער המתבגר__, כרך י"ב, יוני 1982, ע"מ 18-20. (שם המחבר לא ידוע)

"ניטרוגליצרין." __ויקיפדיה__. 25 דצמ' 2010, 11:02 UTC. 31ינו' 2011, 13:39 [].